Åh, nej... Se, hvor du griser.
Siden hvornår er min prinsesse blevet til sådan en lille gris?
Ligesom din far.
Kom nu! Væk folk og hold op med at plage mig.
I burde vide bedre. George Rathbun fortæller sandheden.
Den nøgne sandhed. Jeg er forbløffet... Nej, målløs-
-over hvor mange af jer, der tror på regeringen.
Mine venner, træk vejret dybt og hør på mig!
I første Golfkrig blev der dræbt 120.000 irakere.
Uanset hvad vi hører, så var de ikke alle soldater eller små terrorister.
Mange var mænd, kvinder og børn-
-som plejede at bo i det område, hvor vi smed vores bomber.
Vidste vi det? Nej, det gjorde vi ikke!
Hvorfor ikke? Det skal jeg sige: Nyhederne filtreredes af regeringen.
Så I ligene i nyhederne?
-Er vi snart fremme? -...selvfølgelig ikke.
-Snart, skat. -De ville ikke have, at vi så det.
-Meningen er... -Kan vi slukke?
-Han giver mig hovedpine. -Ja.
Alt den snak om døde kroppe er måske lidt vel meget?
-Undskyld. Det er en lang vej. -Det gør ikke noget.
Der er det. Kan du huske huset, Amy?
Ja... Jeg kan huske det.
Det skræmte mig dengang, og det skræmmer mig nu.
Husker du, hvad vi talte om. Prøv, ikke at være bange for alt.
-Prøv at være modig. -Jeg er ikke bange, far. På ære.
Hallo?
Bilen tilhører nok manden, jeg talte i telefon med.
Hallo?
Hallo, er der nogen?
Sir?
Ser man det... Hej, alle sammen.
-Hej. -Jeg hørte jer ikke komme.
-Jeg er ked af, at vi forstyrrer. -Det skal I ikke være.
Jeg kan lide at se nye ansigter.
Især når de er så kønne som jeres.
Jeg er Mike Franks, vi talte sammen i telefonen.
Mr Franks, jeg kondolerer.
Jeg kendte Deres mormor godt. Hun var en usædvanlig kvinde.
Det er aldrig let at forlade denne verden.
Men jeg takker Gud for, at hun forlod os uden at lide.
Jeg håber, at vi alle får den samme lykke.
Tak for det. Det her er min kone, Pam-
-og min datter, Amy.
Jeg er Samuel Madison III.
Det er en ære at træffe Dem og Deres familie.
Især den lille frøken her. Du kan kalde mig Sam.
Det er i orden, Amy. Du kan give ham hånden.
Hun er bange for sin egen skygge.
Det må være en sød lille skygge.
Hvis jeg ikke tager helt fejl-
-så er de Deres nu.
Vi kan tage os af papirarbejdet efter begravelsen. Det haster ikke.
Jeg håber, at De får så godt et ophold som muligt.
Lad os se. Den her har jeg gemt-
-til en helt perfekt dag.
Og til en perfekt lejlighed. Men nu vil jeg give den til dig.
Det er min yndlingssmag-
-kirsebær.
Tak, Sam.
Ring, hvis jeg kan gøre noget. Nu vil jeg smutte.
Tak, skal De have.
Jeg sagde jo, at du ikke behøver at være bange for alle.
Ikke alle mennesker bider.
Kom.
Din oldemor lavede verdens bedste chokoladekager.
Hun kom krymmel på toppen. De var så gode.
Jeg kan ikke huske dem.
Jeg har tømt bilen. Er I sultne?
-Jeg må på toilettet. -Det er i korridoren på højre side.
Det er rundt om hjørnet, skat.
Så, så... Du er en stor pige nu.
Det der har hun fra dig.
Jeg er ikke bange...
Amy!
Far, der er en mand nedenunder.
Er alt i orden?
Kom med her.
Kom nu. Der er ikke farligt.
Kan du se? Det er bare et maleri.
Men du er modigere, end jeg var.
Da jeg var lille, gik jeg aldrig herned.
Det gamle maleri skræmte livet af mig.
Mærkeligt, at døren var åben. Mormor låste den altid.
Hej, går det godt?
Jeg tænkte bare...
Vi bliver de eneste slægtninge til begravelsen i morgen.
Alle andre er væk.
Da morfar døde, flyttede mormor alting fra butikken herhen.
Så følte hun sig nærmere til ham.
Han havde en tobaksforretning i den by, hvor du voksede op?
Det var mere end det. Han havde masser af små historiske ting.
Det var som hans eget lille museum.
Det virker, som om nogen allerede har gennemset det her.
Jeg er ikke bange for dig...
Herregud, Amy! Hvad lavede du?
-Jeg forsøgte bare at være modig. -Har du det godt?
Godt grebet...
Går det godt? Kom så vasker vi dig.
"Jeg skal flå jeres børn og spise dem."
"Bagefter vil jeg lave bestik af deres knogler."
-Er det blevet ødelagt? -Du skræmte mig!
Undskyld.
Se lige på det her?
-Det er mærkeligt. -Jeg fandt det bag lærredet.
"G.W."
Umuligt! George Washington er vores lands fader.
Han huggede et kirsebærtræ om. Han huggede Ikke lemmerne af børn.
Se lige på det her.
-Det ligner knogler i min øjne. -Ja.
Måske til og med menneskeknogler.
Mener du det alvorligt? Tror du, at Washington skrev det?
-Jeg sagde måske. -Hvor kommer billedet fra?
Jeg ved det ikke. Det har været her, længe inden min fødsel.
-Vidste du, han blev født i omegnen? -Hvem?
-Washington. -Washington?
Det vidste jeg ikke.
-Hørte du det? -Hvad?
Hvad? Hvad er der?
Jeg hørte noget.
Det er måske Washington, som leder efter børn at spise.
Kom med ind.
Vi har en lang dag foran os i morgen.
Der er de.
-Hej. -Goddag.
Goddag, mrs Franks, Amy, mr Franks.
Lad mig præsentere nogle af Deres bedsteforældres ældste venner.
-Det her er Nancy Arnold. -Hej.
Det er så trist med Deres mormor. Hun var en guds gave til samfundet.
Og du må være lille Amy?
Jeg har hørt meget godt om dig.
Mit navn er Jared Barkish. Jeg kendte Deres morfar.
Vi plejede at mødes i hans tobaksforretning.
Vi røg mange cigarer, og spiste mange middage sammen.
Det er rart at træffe Dem, og jeg værdsætter, at De kom.
Hvor gammel er Deres datter, mr Franks?
Hun er... Amy fyldte ti for en måned siden.
Hun er lige fyldt ti!
Godt folk, lad os samles her. Vi vil begynde ceremonien.
Vi kan ses i aften, hvis De vil. Gud velsigne Dem, min søn.
Vi er forsamlet her for at ære mindet om Josephine Franks.
Hvad vil De gøre med Deres morfars ejendele?
Jeg vil beholde visse ting og sælge resten.
Som De ved, så var han en ivrig samler.
Der findes måske ting, som er mere værd, end man tror.
Ikke alt, hvad Deres morfar gjorde, var, hvad det så ud til.
-Jeg byder på kaffen. -Så lad mig lægge drikkepengene.
Jeg er taknemmelig for al hjælpen. De har været så venlig mod os.
Fornøjelsen var helt på min side, min herre.
Jeg fandt faktisk noget i mormors hus.
De kan måske hjælpe mig med at finde ud af, hvad det er?
-Hvor fandt De det? -I kælderen.
-"G.W." -George Washington?
George Washington blev faktisk født her på egnen.
Han kom fra en plantagefamilie i Virginia.
-Min morfar fortalte det til mig. -Dette brev...
...kan meget vel være en del af Amerikas historie.
Må jeg spørge... hvad De har tænkt at gøre med det?
-Jeg har ikke tænkt over det. -Jeg kan tage mig af det.
-Jeg kan tale med nogle kolleger. -Jeg bør diskutere det med min kone.
Hvis De vil sælge, så kan jeg nok finde nogen, som er interesseret.
-Nej. Jeg bør... -Vent. Nu jeg tænker over det...
Jeg kender en samler, som sikkert betaler godt for det.
Gør det noget, hvis jeg ringer til ham?
Han er meget diskret og meget betydningsfuld.
Og jeg er helt sikker på, at han er meget generøs.
-Jeg tror ikke... -Men jeg ringer og ordner det nu!
Hvis det her er ægte, så hører det hjemme på et museum.
Jeg ved ikke, om De er klar over, hvad De har fundet.
Dette lille papir kan ændre hele landets historie.
Det brev kan ændre vores billede af George Washington.
Det er et enormt ansvar. Tænk over det.
Vil De have, at det skal komme ud?
Jeg vil diskutere det med min kone. Tak, for Deres hjælp.
Og for at have ordnet testamentet. Det var rart at lære Dem at kende.
Hvis jeg må, vil jeg gerne komme komme med et forslag.
-Hvilket? -Sov på det.
Sov på det her, gamle!
Pam!
Pam, hvor er du?
Jeg er hernede.
-Hvorfor skriger du? Er alt i orden? -Nej!
-Der foregår noget mærkeligt? -Hvordan "mærkeligt"?
Sam Madison viste sig at være gal, og jeg blev forfulgt af en rytter.
Jeg var på vej hjem, og der var en fyr til hest...
Han var sminket. Det var meget uhyggeligt.
Det var nok bare en af byboerne, som morede sig.
Pam, jeg kørte næsten af vejen!
-Fortæl, hvad der skete med Sam. -Han blev sær, da han så brevet.
-Tror han, at det er ægte? -Du skulle have set ham...
-Han, som er så rar. -Jeg troede, han ville spise mig.
Det er ikke sjovt. Han sagde, at det kunne ændre historien.
Han sagde, at brevet kunne ødelægge Washingtons image.
Så han tror virkelig, at Washington var en kannibal?
Der er jo kun kød på menuen.
-Egern, kanin, hundehvalp... -Far!
-Går det godt? -Aldeles udmærket.
-Vil I have noget at drikke? -Diæt Coke.
-Har I chokolademælk? -Selvfølgelig har vi det...
Uha... Sikken sød lille en. Jeg kunne spise dig.
Jeg kommer snart og tager Deres bestilling.
Jeg kunne spise dig...
Her kommer det...
Og her er chokolademælken, kun til dig.
jeg ringer til mig selv for at se, om jeg er der
jeg er skør... Jeg er skør
jeg inviterer mig selv til at se en film
jeg lægger armen om min talje og giver mig selv en lussing
jeg er skør... Jeg er skør...
Åh, nej!
De leder efter brevet.
-Hvem? -Sam og fyren på hesten.
-Hvor er brevet? -Jeg har det på mig.
Åh, nej!
-Hvad laver du? -Den er væk!
Gaffelen... Knoglen, eller hvad det nu er. Den er borte!
Så det er Deres mormors hus? Og De er her, fordi hun er død?
-Netop. -Kan det være noget med hende?
-Havde hun fjender? -Tog hun stoffer?
-Hun var 86 år gammel! -Tog de noget?
Noget i stedet for hjertet. En slags ombytning?
-Ombytning? -Ja. Eller måske er det en gave?
-Ligner det ikke mere en advarsel. -Havde de så ikke efterladt hovedet?
-Jo, et hoved havde været bedre. -Hvad snakker De om?
Tror De, at det var en advarsel? Har De problemer med nogen her?
Vi ankom i går. Jeg kender ingen her.
Godt. Vi kommer tilbage i morgen og ser på det, når det er lyst.
-Kommer De på noget, så ring. -Det skal jeg gøre, tak.
-Gør os en lille tjeneste. -Hvad?
Sov på det.
Vi rejser med det samme.
Hun sover.
-Behøver du hjælp? -Jeg har hende...
Godnat, prinsesse.
Far?
Vil du komme ind?
Amy!
-Hvad er der? -Der stod en mand uden for vinduet.
Jeg kan ikke se nogen.
-Var det ikke en drøm, skat. -Nej, det var det ikke, på ære.
George Washington stod uden for mit vindue.
Hvad fanden?
-Giv os brevet! -Vi ved, at du har det.
-Er det George Washington, far? -Vi ved, at I er hjemme.
Giv os brevet, så gør vi hverken Dem eller Deres familie noget.
Giv det til dem, Mike.
Så du hans tænder, far?
Giv os brevet, ellers skærer vi jer i småbidder.
Ring til politiet. Nu! Vi ringer til politiet.
De kan være her når som helst.
Vi har en akut situation 2285 Edgewood Street. Hurtigt.
Vi vil flå barnet levende og bagefter spise det...
-Det skal nok gå. -Det her er Deres sidste advarsel.
Giv os brevet!
Vi kommer tilbage.
De er taget af sted,
Åbn ikke døren!
-Gå ikke ud, far. -Der er ingen fare nu.
Hvorfor fortalte du ikke politiet om brevet?
Vi ved ikke, hvem vi kan stole på. Vi kan ikke bare give det væk...
Giv det til hvem som helst, bare vi ikke har det her.
-Hvorfor brænder vi det ikke? -Nej... Tænk, hvis det er sandt?
Du så de mænd. Du så dem, og du hørte, hvad de sagde.
Godt... Jeg ringer til Professor Hartkinson.
Han ved mere om vores historie end nogen anden, inklusive min morfar.
Ham kan vi stole på.
Michael Franks! Sikken overraskelse.
Tak, fordi jeg måtte ringe til dig.
Hør, professor. Grunden til at jeg ringer...
Det vil lyde vanvittigt...
I nat blev jeg vækket at vores datter.
Hun sagde, at hun havde set nogen uden for vinduet.
Så blev der banket på døren. Jeg kiggede ud...
På vores veranda stod der fire mænd.
De bar pudrede parykker og tøj fra revolutionstiden.
Så du deres tænder?
-Hvordan vidste du det? -Michael, fortæl om deres tænder.
Det lignede løse tænder... Frygteligt.
"Washingtonianere."
Washingtonianere! Godt at du ringede til mig. De har spioner overalt.
-Hvad har du? -Hvad?
Du må have noget. Ellers ville de ikke komme efter dig. Hvad er det?
-Ikke over telefonen. -Nej. Jeg kommer over til jer.
Min sidste klasse slutter 18.30. Vi ses så. Og Michael...
Vær meget forsigtig. I er i stor fare.
Professor... Tak, fordi du kom.
Tak.
Derinde.
Washingtonianere, hvem er de?
Washingtonianere...
De udgør en ekstrem gruppe.
De har svoret at beskytte Washingtons sande arv.
-"Jeg vil flå børnene og spise dem." -Hvad betyder det?
Det er sandheden... Det, der står i brevet, er sandheden.
Washington var en kannibal. Et udyr, en morder.
Han spiste børn... Men han blev alligevel valgt til landets fader.
Det billede af ham er vigtigere end sandheden.
Historie er myter, mere end bare navne, datoer og steder.
Det er en tro, som siger mere om dem, som tror på det-
-end om dem, som var med og skabte historien.
De lærer os om Washington, og at Lincoln befriede slaverne.
Det er sådan, vi skal se dem. Nationen er, som den er-
-på grund af vores opfattelse af dem.
Det, vi blev bedt om at tro.
Lad mig fortælle noget om historikere, Michael.
Historikere er ikke interesserede i sandheden.
Eller i fakta.
De vil ikke lære folk, hvad der virkelig skete.
De er optaget af at bevare løgne, de har svoret at forsvare.
På den måde ligner de politikere meget.
Jeg vil vise dig noget.
Det er en vældig eksklusiv klub.
De, som ved, hvorfor vi slås, og hvad der foregår bag ledernes døre-
-tilhører en eksklusiv klub. Og sådan vil de have det.
Så findes der et par altruister som mig.
Vi vil kende sandheden, og dele vores viden med andre.
Men majoriteten af alle historikere-
-er intet andet end reklamemagere for datiden.
Amerikanerne ville tro, at Washington var en stor mand.
De ville have, at han skulle være landets fader. De behøvede det.
Af den grund troede de gladelig på det, vi historikere-
-sagde, de skulle tro på.
Nej... Washington var ikke den rare mand, som vi havde troet.
Han var et uhyre.
Du er faldet over noget vældigt interessant.
De giver ikke op. De lader ikke det her komme ud.
Du sagde, at du har en datter.
Er hun jomfru?
Hun er ti år gammel.
-Det er ikke godt. -Hvorfor er det ikke godt?
Washingtonianere bærer et emblem på armen, et kirsebærtræ og en hakke.
Her symboliserer træet George Washingtons veldokumenterede...
...smag for kødet fra jomfruer.
Michael, de kan alle lide kød fra jomfruer.
Vi ved, at I er derinde. Giv os det forbandede brev.
Tag brevet! Giv det til de rette mennesker.
Pam! Amy!
-Hvad gør de, hvis de fanger os? -De dræber og spiser os.
Løb!
Hvad sker der, Mike?
Her er vi!
Mike, har du det godt, skat?
Kom, prinsesse. Vi vil ikke gøre dig ondt.
Netop. Vi vil bare spise dig.
-Hvor fører I os hen? -Vi har ventet på jer. Følg med.
Velkommen til George Washingtons gildestue.
Vi er glade for, at I er kommet til middagen.
Nej, men... Hvor uhøfligt af mig.
Mr Franks, det er en fornøjelse at lære Dem at kende.
Vær venlig at følge med mig. Jeg har noget at vise Dem.
Slå Dem ned, mr Franks. Middagen er aldeles udsøgt.
-Det smager af oksekød. -Mere af gris, synes jeg.
Gris? Det smager overhovedet ikke af gris.
Det smager af kylling.
Hej skat. Du er så sød, at jeg kunne spise dig.
Kom herhen.
Disse gafler er lavet af lårbenene fra den første regering.
Den, De fandt i Deres mormors hus, gjorde samlingen komplet.
Det er vi taknemmelige for.
Det her portræt bestilte Washington, da han blev præsident.
Han fik smag for menneskekød i løbet af vinteren i Valley Forge-
-hvor han og hans mænd sultede uden proviant eller forstærkning-
-og begyndte at spise de døde.
Washington opdagede, at han ikke alene kunne lide smagen-
...men at det gav ham både styrke og klarsyn.
Selvom provianten ankom, dræbte han en mand om dagen for at spise ham.
Han indså snart at med kontrollen over hæren, bestemte han alt.
Han kunne skabe en nation af kannibaler.
En nation helliget kannibalismen.
Thomas Jefferson gav os sit liv. Vidste De det? Følg med.
Han ofrede sig her.
Hans blod trængte ned i dette træbord.
Han tillod washingtonianerne at rive ham i stykker.
Og her har vi vores mest værdifulde ejendel.
De tilhørte præsident Washington selv.
I er fuldkommen vanvittige. Alle sammen.
Jeres helt, George Washington var intet andet end et uhyre.
De er ikke en gæst her, mr Franks. De er en fange.
I øjeblikket. Senere skal De måske være vores middag.
Far!
I to... bliver nok desserten.
Specielt hende her.
Rør dem ikke! Spis mig... Spis mig, sataner!
Bare rolig, det skal vi nok gøre.
Deres morfar ville være meget skuffet, Michael.
Netop... Han var en stolt washingtonianer.
En god og loyal kammerat. Vi savner ham meget.
Jeg vil kun spørge om det en gang, mr Franks.
-Hvor er brevet? -I vil aldrig få det brev at se.
Som De vil... Værsgo, gå i gang.
Nej... Mor, nej...
Nej!
Rører De hende, så får De aldrig brevet at se.
De befinder Dem næppe i en position, hvor...
Har I det godt? I er stygge at se på.
Har alle det godt? Se, om der er overlevende og skyd dem.
Michael!
Michael, I må ud herfra nu!
Kom nu, skynd jer!
-Hvem er det? -FBI.
Hvordan vil de forklare det her?
Rosswell og alle andre mørklægninger...
Denne hændelse vil også blive fejet ind under tæppet.
-Kom, lad os komme ud. -Hvad med brevet?
Sørg for, at hele verden får det at vide.
Det er historie!
SEKS MÅNEDER SENERE
Jeg tror det ikke. 250 år af vores historie kan ikke være noget vrøvl.
-Det kan ikke være sandt. -Hør her, dit fjols...
Jeg har bare en ting at sige. Som den gode Jack Nicholson sagde:
"Sandheden? Du kan ikke klare sandheden."
Hej. Jeg har to bestillinger på stegte grøntsager uden kød...
-...og to gange ris. Stemmer det? -Helt rigtigt.
Du kan ikke lide kød, vel?
Her.
-Hvad er det her? -Den nye dollarseddel.
-De har skiftet George. -Er det Deres spøg...
Det må være deres spøg.
Netop, det må være en spøg!
Danske tekster: www.broadcasttext.com